Stručnjaci pesimisti u vezi sa rešenjem za konflikt koji traje već skoro tri godine...
Zvanični cilj ovonedeljnih mirovnih pregovora za Siriju u Ženevi bio je primena kominikea međunarodne konferencije koja je održana pre godinu i po dana. Ali jedan od njenih glavnih zaključaka je nejasan i niko ne očekuje da će se sve strane složiti o tome u doglednoj budućnosti.
Borbe se nastavljau u Siriji, a broj ubijenih, povređenih i raseljenih je svakim danom sve veći. Konferencija održana u Ženevi 2012. godine predviđala je okončanje rata, novi ustav i slobodne izbore koje bi organizovala prelazna vlada. Ali niko ne zna šta to znači, kaže stručnjak za Bliski istok Hana Popi iz Savetodavne grupe za procenu rizika, koja je govorla putem Skajpa.
“U ovom trenutku mislim da niko nema jasnu viziju o tome kako bi ta prelazna vlada trebalo da izgleda u praktičnom smislu. To je prilično nejasan koncept ili ideja koja još nema praktičnu formu”.
Prelazna vlada trebalo bi da dovede vladu i opozicione lidere za isti sto. Ali pregovarači sa obe strane bili su izuzetno neprijateljski raspoloženi jedni prema drugima u javnim nastupima. U sali za pregovore, oni su u glavnom raspravljali o humanitarnim pitanjima i nisu se ni oko njih složili.
Profesor Rejnod Linders sa Kings koledža kaže da opozicioni lideri nisu fleksibilni po tom pitanju zbog različitosti i razjedinjenosti koalicije koju predstavljaju.
“Oni nisu u poziciji da prave kompromise o tome. Ako bi se stekao utisak da prave kompromis oko glavnog pitanja, mislim da bi izgubili bilo kakav uticaj na terenu”.
On dodaje da vlada takođe nije sklona kompromisu, i ako je njeni inostrani saveznici pozivaju na to.
“Za njih, to je u osnovi borba za opstanak režima, a režim je u osnovi mala grupa zvaničnika i lidera”.
Stručnjaci smatraju da najviši sirijski zvaničnici, kao oni na ženevskim pregovorima, nisu skloni da pregovaraju o sopstvenom gubitku pozicija i mogućem egzilu ili zatvoru.
“Ako nastave da se fokusiraju na ličnost Bašara Al Asada, razgovori zaista neće stići nigde”.
Ali niko nema alternativu, ostavljajući proces zaglavljen oko glavnog pitanja, sa nejasnim ciljem, o kojem obe strane do sada nisu mogle ni da razgovaraju.
Borbe se nastavljau u Siriji, a broj ubijenih, povređenih i raseljenih je svakim danom sve veći. Konferencija održana u Ženevi 2012. godine predviđala je okončanje rata, novi ustav i slobodne izbore koje bi organizovala prelazna vlada. Ali niko ne zna šta to znači, kaže stručnjak za Bliski istok Hana Popi iz Savetodavne grupe za procenu rizika, koja je govorla putem Skajpa.
“U ovom trenutku mislim da niko nema jasnu viziju o tome kako bi ta prelazna vlada trebalo da izgleda u praktičnom smislu. To je prilično nejasan koncept ili ideja koja još nema praktičnu formu”.
Prelazna vlada trebalo bi da dovede vladu i opozicione lidere za isti sto. Ali pregovarači sa obe strane bili su izuzetno neprijateljski raspoloženi jedni prema drugima u javnim nastupima. U sali za pregovore, oni su u glavnom raspravljali o humanitarnim pitanjima i nisu se ni oko njih složili.
Bašar al-Asad
Razgovarali su preko posrednika Ujedinjenih Nacija i Arapske lige. Bilo kakva rasprava o političkoj tranziciji trebalo bi da uključuje budućnost sirijskog predsednika Bašara Al Asada, za kojeg opozicija insistira da mora da ode, dok vlada insistira da mora da ostane na vlasti.Profesor Rejnod Linders sa Kings koledža kaže da opozicioni lideri nisu fleksibilni po tom pitanju zbog različitosti i razjedinjenosti koalicije koju predstavljaju.
“Oni nisu u poziciji da prave kompromise o tome. Ako bi se stekao utisak da prave kompromis oko glavnog pitanja, mislim da bi izgubili bilo kakav uticaj na terenu”.
On dodaje da vlada takođe nije sklona kompromisu, i ako je njeni inostrani saveznici pozivaju na to.
“Za njih, to je u osnovi borba za opstanak režima, a režim je u osnovi mala grupa zvaničnika i lidera”.
Stručnjaci smatraju da najviši sirijski zvaničnici, kao oni na ženevskim pregovorima, nisu skloni da pregovaraju o sopstvenom gubitku pozicija i mogućem egzilu ili zatvoru.
“Ako nastave da se fokusiraju na ličnost Bašara Al Asada, razgovori zaista neće stići nigde”.
Ali niko nema alternativu, ostavljajući proces zaglavljen oko glavnog pitanja, sa nejasnim ciljem, o kojem obe strane do sada nisu mogle ni da razgovaraju.